ХАНА И НЕЙНИТЕ СЕСТРИ
Уди Алън, Майкъл Кейн, Миа Фароу, Кари Фишър, Бърбара Хърши
Лойд Нолън, Морийн О'Съливан, Дениъл Стърн, Макс фон Сюдов и др.
Сценарист и режисьор: Уди Алън
Господи, тя е прекрасна...
Господи, тя е прекрасна! Има най-красивите очи.
Толкова е секси с този пуловер.
Искам да сме само двамата и да я прегръщам и целувам,
и да й кажа колко много я обичам и искам да съм до нея.
Стига, идиот такъв! Тя е сестра на жена ти.
Не мога. Тя ме е обсебила. Почти от цял месец.
Сънувам я, мисля си за нея в офиса.
О, Лий. Какво да правя?
Чувам, че тя се занася по теб и това е отвратително.
Когато тя мина през вратата покрай мен
и помирисах парфюма на шията й...
Исусе, мислех, че ще припадна.
Спокойно. Не му прилича на един важен финансов съветник да припада.
Елиът?
Елиът? Скъпи?
Опита ли от тези? Страхотни са. Холи и приятелката й са ги направили.
Фантастично. Сестра ти е невероятен готвач.
Зная, зная. Тя има талант на готвач.
Не, ти вече си взе доста. -Изял съм пет от тези.
Холи, защо не отвориш ресторант? -Ами, на практика сме отворили.
Е... не чак ресторант, но... Ейприл и аз ще правим кетъринг.
Какво? Шегуваш се. -Не, решихме го.
Идеално.
Обичаме да готвим за приятели, така че... докато работата се разрасне,
бихме могли да печелим от частни партита.
Страхотна идея. Ето къде ти е бил таланта. -Зная.
Излез навън. Може ли поговорим насаме?
Аз съм неин съпруг. Тя ми казва всичко.
Хана, трябват ми още пари. Не се притеснявай.
Не се тревожа за това. -За последен път.
Водя си точни сметки. -Не ме обиждай, моля те.
Някой ден ще ти ги върна. -Зная. Колко ти трябват?
2000 долара. - Охо?
Зная, че са доста, но идеята си е наша. Ще бъде страхотно.
Признавате, че сме добри готвачи.
За да започнем, трябва да купим някои неща и да върнем стари заеми.
Кажи ми само едно нещо. Пак ли става въпрос за кокаин?
Кълна се. Вече имаме няколко заявки за вечерни партита.
Няма да се занимавам вечно с това. Двете все още ходим на прослушвания.
Всеки момент нещо може да изскочи, пък и партитата са през нощта, през деня съм свободна.
Ще мога да ходя в класа по актьорско майсторство. А дрога не съм взимала от година.
Мама и татко отново са на люлката на спомените.
Опита ли скаридения пай на Холи? -Фантастичен е.
Трябва ми антихистамин за астмата на мама, преди да се превърне в Камий.
Мама всяка сутрин е Камий. ("Дамата с камелиите")
Поне вече не пие. -Не е ли страхотна в тази рокля?
Тя го знае, защото флиртува с мъжете.
Когато стане на 80, може да спре да си опъва жартиерите,
когато наоколо има мъже.
Къде е антихистамина? -Елиът го е бутнал някъде. Питай го.
Фредерик не дойде с нея. -Кога ли пък е идвал?
Той е толкова намусен... Толкова е потиснат.
Чух, че го е напуснала. -Не зная.
Пазете се, момчета! Би-бип!
Децата ти са прелестни. Толкова е скучно на празниците.
О, Боже. Затова поканих Фил Гамидж на вечеря.
Хана, той е такъв загубеняк. -Изобщо не е загубеняк.
Той е директор на училището на Дейзи. -Напомня ми за Икабод Крейн.
Когато се развълнува, адамовата му ябълка подскача нагоре-надолу.
Доста е по-добре от твоя бившия. Има си добра работа.
Не се дрогира. -Остави ме на мира.
Прекъсвам ли разговора на сестрите ми?
Добре, защото на това парти няма интересни ергени.
Виж какво. Може Ейприл да хареса Фил? Фил Гамидж? Онзи, високият.
О, да, запознах се с Фил. Не прилича ли на Икабод Крейн?
Харесва ми. Той е моя тип. Наистина.
Не, не трябва да се обезкуражаваме.
Хана ще покани още няколко мъже, които не приличат на Икабод Крейн.
Може би на Коледа, или ако не, на Нова Година или следващата Нова Година.
Оох!
Трябваше да е тук някъде. -Знаеш ли...
хареса ми книгата, която ми даде да чета, "Великденското шествие".
Прав беше. Тя има доста специално значение за мен.
Как е Фредерик? Не дойде с теб.
Сещаш се. Едно от неговите настроения. Но не беше лоша седмица.
Той продаде една картина. -Страхотно.
Да, беше една от най-добрите му, много красив етюд на голо тяло.
Всъщност, бях аз.
Странно е, че съм позирала гола в стаята на някакъв непознат.
Всъщност, не можеш да кажеш, че съм аз... Всичко слагаш под една черта, Елиът.
Наистина ли?
И така... какво още? С какво ще се заемеш? -Не зная.
Помощите ми за безработна вече привършват.
С последните си спестявания може да запиша Колумбийския университет
Какво например? -Всъщност, не зная.
Може би социология, психология...
Винаги съм смятала, че бих могла да работя с деца.
Между другото, имам клиенти, които си обзавеждат жилището.
Някой може да се заинтересува да купи картина. Да ти се обадя ли?
Да, разбира се. Фредерик ще ти бъде много благодарен.
Хей, момчета! Вечерята е готова!
Много си красива. Нали е хубава?
Един ден на улицата срещнах бившия й мъж. Още си е луд.
Отиваше да си прави кръвен тест. -Мики е такъв хипохондрик.
Чудя се как ще се държи, ако наистина нещо не му е наред.
А сега, дами и господа...
Татко...
-Не, това е тост.
Това е тост. Това е тост.
Знаете, че прекрасната вечеря за Деня на Благодарността е направена от Хана.
Всъщност, помогна ми Мейвис. Също Холи и Ейприл.
Не, не. Ти я направи. Тя я направи.
Да пием за нейно здраве
и да я поздравим за чудесните й постижения през тази година.
Големият й успех в "Куклен дом".
Играх Нора. Беше ужасна година.
Доста е трудно да се държиш като малкото зверче на Торвалд
и да не изглеждаш като задник.
Мисля, че Ибсен щеше ужасно да се гордее с Хана.
Искаме реч!
Не, не. Имах голям късмет.
Когато се родиха децата, реших да не работя повече,
да се посветя на семейството и бях много щастлива.
Но винаги тайно се надявах да ме споходи някое малко изкушение
и да ме подмами обратно към сцената.
Сега, когато постигнах това, ще се върна към нещата, които ме правят щастлива.
Браво! Браво!
Всички имаме ужасни моменти
Въобразявам ли си или Елиът е хлътнал по мен?
Забавно е. И преди съм си го мислела.
През цялото време ми обръща голямо внимание.
И се изчерви, когато останахме сами в спалнята.
Чудя се дали двамата с Хана са щастливи.
Интересно. Още се чувствам малко замаяна от неговия флирт.
Чай или кафе? -Не, благодаря.
Нещо за хапване? -Не, нищо.
Сигурен ли си? -Напълно.
Какво да те правя? Божичко!
Защо не дойде на вечерята? Всички прекарахме ужасно. Щеше да ти хареса.
Сега съм в такъв период, че не съм за пред хора.
Не исках да обидя някого. -Няма. Всички са толкова сладки.
Лий, ти си единственият човек, с когото мога да бъда,
и с когото наистина с нетърпение очаквам да бъда.
Ти си доста груб с всички. Знаеш това, нали?
Не е ли достатъчно, че мога да те обичам? -Ти си такава загадка.
Толкова мил с мен и толкова надменен с всички други.
Имаше време, когато беше много щастлива, когато беше само с мен.
Искаше да научиш всичко за поезията, за музиката.
Дали съм те научил на всичко, което можах? Като че ли не.
Елиът каза, че може да ти намери клиенти.
Убеден съм, че неговите малоумници имат добър усет към изкуството.
Не можеш да си сигурен, може и да имат. Той само се опитва да оправи нещата.
Защото те харесва. -Мен?
Да. Елиът те желае.
Откъде накъде? Ти никога не си го виждал.
Когато се виждате, се прибираш вкъщи с книги, които той ти е препоръчал,
или филми, които трябва да гледаш. -О, стига. Той е съпруг на сестра ми.
Мисля си, че ако общувате за малко, ще го харесаш. Много е интелигентен.
Велик счетоводител, който е луд по теб.
Предпочитам да продавам нещата си на хора, които ги ценят, не на рок-звезди.
Разбра ли ме?
Хипохондрикът
Защо да не направим този скеч? -Комисията по стандартите няма да го одобри.
Видяха репетицията. Дали разбраха за какво става въпрос?
Мики, имаме половин час до ефир. -Шоуто е пет минути.
Как така? Нали протакахме повече? -Със скеча е десет минути.
Как можаха така да ни прекарат? -Защото рейтингът ни е нисък.
Имам мигрена. -Ей, Мики! Виж какво.
По-добре иди в гримьорната на Рони. Той има към 1600 хапчета "Куалалуд".
Мисля, че няма да направим шоуто. -Защо аз, Господи?
Вие от комисията ли сте? Защо скечът да е мръсен!
Блудството с деца е много чувствителна тема.
Половината от страната го прави! -Да, но ти казваш имена.
Не е вярно. Казваме "свещеника". -Този скеч не може да се пусне.
Ей! Кой промени скеча ми за Организацията за Освобождение на Палестина?
Трябваше да ги отрежа. Имаше 4 гадни реда.
Цялата идея е прецакана! -Не е толкова деликатно.
Всеки се е венчал за всеки проклет ред. -Не ми пука! Не ми се бъркай в работата.
Добре... -Искаш да ги изрежеш? Сам ще го направя.
Мики, виж какво. Вместо скеча с блудството, защо не повторим
хомосексуалния танц на Кардинал Спелмън и Роналд Рейгън?
Не ми е добре, Мики. -Какво ти е? Да не си изгълтал аптеката?
Изгубих си гласа. -О, Боже!
Рони, знаеш, че ние сме след 25 минути.
Някой да има "Тагамет"? Язвата ми ще ме скъса.
Искаш ли "Куалалуд"?
Господи, това шоу ще ми вземе здравето.
Между другото, бившият ми партньор отиде в Калифорния
и всяко тъпо шоу, което продуцира, се превръща в страхотен хит.
Братко, какво да правя с живота си?
Като говорим за това, се сетих, че утре трябва да се видя с бившата си жена.
Здрасти. -Зная.
Радвам се, че успя да се появиш. -Имам две минутки. Шоуто ме съсипва.
Днес имам един милион срещи. Поне така се чувствам.
Трябва да се срещна с едни нови комици... -Само две минути на рождения ден на сина ти.
Няма да те убие. -Честит рожден ден, момчета!
Татко е донесъл подаръци!
Една прегръдка? Какво е това? Може ли една малка борба с децата?
Как са нещата? -Всичко е наред.
Добре, може да отворите подаръците. Трябва да си почина малко.
Как е Елиът? -Добре е.
Опитвам се да го убедя да продуцира пиеса. Мисля, че това ще му допадне.
Харесвам го. Мисля, че е сладък, поне няколкото пъти, когато сме се срещали.
Защото е загубеняк. Смотан е и нетактичен като мен.
Харесвам неуверените хора. -Добре звучи.
Трябва му здрава ръка. -Имаш добър вкус към съпрузи.
Благодаря. Много е красиво!
Нали е страхотно? Да тръгваме!
Иди до вазата "Сунг" и хвани това!
Внимавай с...
Хана е мила, въпреки че понякога се ядосвам, като се замисля над това.
По дяволите. Поне не плащам издръжка за децата.
Господи, надявам се физически да съм добре.
Какъв е проблемът този път? -Мисля, че наистина има нещо.
Напълно съм убеден. Не е като онези аденоидни образувания,
които не разбрах къде изчезнаха. Само че тогава бях по-млад.
Баща ти идва тази седмица заради синусите и се оплака от болки в кръста.
Той е хипохондрикът на семейството. Знаеш, че е...
Казваш, че малко ти се вие свят. -Да, съвсем малко.
И чувствам, че почвам да оглушавам с дясното ухо.
Или с лявото. Съжалявам... Дясното или лявото ухо. Не си спомням.
Добре, сега ще видим.
Да, в слуха на дясното ухо имаш сериозна загуба в зоната на високите честоти.
Сериозно?
Напоследък да си бил в шумна среда или да си прекарал вирусна инфекция?
Не, напълно здрав съм. Познаваш ме. Постоянно си въобразявам, че ми има нещо.
От кога ти става така? -От около месец. Какво ми е?
Пристъпи на виене на свят. Имаш ли звънене или бръмчене?
Да, като каза и се сетих,
имам бръмчене и звънене. Бръмчене и звънене. Оглушавам ли?
Само в едното ухо ли? -Да.
По-добре ли щеше да е да имам проблеми и с двете уши?
Ще ми се да те изпратя на преглед в болницата.
Ще ги помоля да ти направят изследвания. -Болница? Какви изследвания?
Не се паникьосвай.
Просто по-сложни аудиометрични тестове,
отколкото аз мога да направя тук. Няма страшно.
Защо тогава изобщо да ходя в болница?
Чувам си добре. Малко съм зле с високите децибели, но няма да ходя на опера.
Няма причини за паника. Само искам да изясня някои неща.
Какви например? -Няма нищо. Не ми ли вярваш?
Ало, д-р Уилкс? Аз съм Мики Сакс. Бих искал да ви попитам нещо.
Разбира се, Мики. Какво има? -Ако имаш загуба на слуха в едното ухо,
и това не се дължи на вирус или силен шум, какви са другите възможности?
Всякакви. Често е по наследство. Грип. Дори малък шум може да не се чуе.
Добре, но нали няма по-лошо?
Е, всъщност, мисля, че най-лошото би могло да бъде мозъчен тумор.
Сериозно?
Eто новите страници. -Г-н Сакс върна ли се?
Още не. -Да се надяваме, че е добре.
Да, наистина. Почваме след минутка, чу ли?
Мики, какво става с теб?
Замаяно ми е, нали знаеш? Не ми е добре.
Чуваш ли звънене? Има ли такъм шум?
Да, да. Чувам го.
Не, не това. -Ало?
Да, довечера ще трябва да работим до късно.
Не, ние ще го уредим.
Ако имам тумор на мозъка, какво трябва да правя?
Нямаш мозъчен тумор. Не е казал, че имаш.
Не, никой няма да ти каже, защото понякога по-лабилните се паникьосват.
Но ти не, нали?
Чуваш ли бръмчене? -Хайде, шоуто ни чака.
Сега мислите ми не са до шоуто. -Нищо ти няма.
Ако ми нямаше, защо ще ме праща на още изследвания?
Трябва да изясни някои неща. -Какви неща?
Не зная. Рак. -Не го казвай. Не искам да го чувам.
Не ми го споменавай, докато съм тук. -Нямаш никакви симптоми.
Имам класическите симптоми на мозъчен тумор.
Преди два месеца си мислеше, че имаш злокачествен меланом.
Естествено. Внезапна поява на тъмно петно на гърба ми.
Беше на ризата ти. -Откъде да знам? Всички го сочеха.
Трябва да решим някои неща за шоуто. -Не мога да мисля за това.
Сутринта бях толкова щастлив. Сега не зная какво се обърка.
Сутринта беше нещастен.
Имаме лоши рецензии, ужасен рейтинг, спонсорите бяха бесни...
Не, щастлив бях, но не осъзнавах, че съм щастлив.
Кетъринг компанията "Станиславски" в действие
Вълшебни са! Какво е това?
Яйза от пъдпъдък. Нали са хубави? -Страхотни са.
Приятелката ми Ейприл прави такива. Опитайте пая със скариди.
Благодаря ви. Добре изглежда. -Аз го направих.
Извинете.
Благодаря ви.
"Строганов" е готов. -Страхотни сме.
В това да. Вчера ме прослушваха за "Върни се, малка Шеба". Не беше хит.
Ще станеш. Идната седмица ще получиш пет работи.
Извинете. Има ли още миди? -Да, има още няколко. Харесаха ли ви?
Не мога да им устоя. -Наистина? Ласкаете ме.
Опитахте ли пая със скариди? -Много сте привлекателни за кетъринг.
Нещо не е наред ли? Актриси сме.
Това основната работа ли ви е? -Толкова ли е зле храната?
Не, съвсем не.
Бихме искали още хлебчета и сос бешамел за лазанята. Здрасти.
Вие сте актриса с големи умения за пай със скариди.
Не, скариденият пай е на Холи. Аз правя панделки с хайвер.
Пъдпъдъкът ли отговаря за яйцата? -Да се надяваме.
Ето, откраднах ви няколко миди допълнително.
Между другото, аз съм Дейвид Толкин. -Ейприл Нокс. Здрасти.
Вие пък сте Холи? -Да.
Ние сме кетъринг компания "Станиславски".
Ще ви кажа истината. Влязох, защото партито ме отегчи.
С какво сме по-интересни?
Всъщност, ако не ви преча, ще послушам "Аида".
Не, разбира се.
Гледахме Павароти в "Ернани" в "Метрополитън" и се разплаках.
Аз плаках в операта.
Размекнах се на последната сцена от"Травиата".
И аз. Имам частна ложа в "Метрополитън".
Нося си бутилка вино. Отварям я, сядам си, гледам и плача. Отвратително.
С какво се занимавате? -Аз съм архитект.
Какви неща строите? -Интересува ли ви?
Да.
Към колко свършвате?
Червената? -Великолепна е.
Дизайнът е преднамерено извън контекста, но исках
да запазя уличната атмосфера, пропорциите, материала.
Това е необработен червен гранит. -Това ли е?
Изпълнен е с благородни нюанси. -Така е.
Почти напълно независим, ако ме разбирате.
Не мога да намеря думи. Най-важното е, че диша.
Знаете ли, хората постоянно минават край сградите, изпълнени с живот
и никога не ги оценяват. Имам чувството, че свикват с обкръжението си.
Това наистина е важно.
Кои са любимите ви сгради? -Искате ли да ви покажа някои?
Да. -Добре, нека ги видим.
Толкова е романтично. Идва ми наум да облека дълга рокля,
да отворя френската врата и да изляза на балкона.
Романтично е. Точно отзад има едно красиво сепаре.
Точно там съвпадат мислените линии. Окото ти ги следва, доволно успокоено
и изведнъж... виж тези. -Гадни са. Ужас някакъв.
Наистина е ужасно и това разваля всичко останало.
Така е. -Доста неща видяхме днес.
Може би е добре да се прибираме вкъщи. -О, Боже, наистина.
Кого ще оставим пръв? -Не зная.
Аз живея в центъра. -Да, двете живеем в центъра.
Зависи откъде искате да минем. -Ако тръгнем по "Пето авеню",
ще стигнем първо до твоя дом. -Може да го направим.
Само че "Пето" е доста задръстено, нали? -Да, понякога.
Ти живееш в Челси, нали? -Да.
Щом живееш в Челси, ще оставим първо теб.
Добре, добре. -И после Ейприл.
Точно така.
Всъщност, първо мен откараха. Очевидно предпочита Ейприл.
Разбира се, цялата вечер не обелих и дума.
Не мога да повярвам, че казах така за Гугенхайм!
Глупавичката кънкьорка. Никога няма да каже виц.
Мама може, Хана също, но аз ще ги убия.
Откъде се сети Ейприл за онези неща за Адолф Луус и "органичната форма"?
Естествено, тя посещаваше университета "Брандис".
Но мисля, че не е знаела за какво говори.
Само как го наричаше "Дейвид"?
"Да, Дейвид", "И аз се чувствам така, Дейвид", "Страхотно място, Дейвид".
Мразя Ейприл. Тя е нахална.
Сега ще ме зарежат и тя ще го покани горе. По дяволите.
Наистина доста го харесах.
О, майната му! Няма да се тревожа за това. Имам да чета.
Може би ще си легна рано, ще си пусна филм и ще си взема още един "Секонал".
Никой, дори и дъждът, няма толкова малки длани
О, Боже мой! -Елиът! Какво правиш тук?
Търся книжарница. -В тази част на града?
Ами, да. Убивам си времето. Имам клиент наблизо и доста съм подранил.
А ти как си? -Ами, аз...
Ами да! Ти живееш наблизо, нали?
Накъде си се запътила? -Среща на Анонимните алкохолици.
Защо ходиш още? Ти не докосваш алкохол.
Не ме познаваш преди Фредерик. Започвах в 10 сутринта с бира.
Май си била доста нещастна. -Да, нещастна и дебела.
Все още намирам утеха в тези срещи.
Не разбирам. Толкова си радостна и очарователна, и красива...
И си мисля: "Възможно ли е да има някакви проблеми"?
Не ме карай да започна от детството.
Знаеш ли какво? Има една книжарница на няколко пресечки оттук.
Непременно трябва да я видиш. Ще ти хареса.
Ами, ако имаш малко свободно време?
Да, разбира се. -Благодаря.
Нали е страхотно? Тук имат всичко.
Да, чудесно е. -Каква книга търсиш?
Моля? -Искаше да купиш книга.
Не, само си убивам времето. Само искам да разгледам.
Точно това ти трябва. Можеш да прекараш цял следобяд,
без да купиш нищо и само да четеш.
Освен ако имаш малко време, през което може да пием по кафе.
Не, нямам време. -Не, напълно те разбирам.
Няма проблеми. Ти си заета. Аз...
Изглеждаш напрегнат. Всичко наред ли е? -Не, не съм.
Наистина ли? -Да.
Всичко наред ли е? -Да. Ти как си?
Аз съм... много добре.
Как е Фредерик? -Добре е.
Отиде на изложбата на Караваджо в "Метрополитън".
Удоволствие е да идеш в музея с Фредерик. Научаваш доста неща.
Харесваш ли Караваджо? -Да, разбира се. Кой не го харесва?
Виж.
Е. Е. Къмингс. Искам да ти го купя.
Не, не мога да го приема. -Наистина, много бих се радвал.
Миналата седмица четох твоя поема и си мислех за него...
негова поема и си мислех за теб!
Всичко е наред. -Страхотно е.
Обичам Е. Е. Къмингс, но... -Виж какво. Приятно ми е да ти я подаря.
Сигурна ли си? -Някой път може да поговорим за това.
Е, благодаря много. -Благодаря, че ми показа книжарницата.
Може би някой път ще ме заведеш на среща на Анонимните алкохолици.
Ще ми е интересно да ги видя. -Да, ще ти хареса.
Наистина е забавно. Мисля, че ще прекараш чудесно.
И не забравяй поемата на стр. 112.
Напомня ми за теб. -Сериозно?
Страница 112.
Чао. -Чао.
"... беглият ти поглед лесно ще ме разтвори,
въпреки че към кръстосала пръсти,
както ме разтваряш винаги, както пролетта разтваря
първата си роза...
.. не зная кое е това у теб, което затваря
и отваря, само частица от мен разбира,
как гласът на очите ти е по-дълбок от всички рози.
Никой, дори и дъждът, няма такива малки длани. "
Тревогите на човека в кабината
Не бях доволен от резултатите ти, от ЕЕГ и аудиограмата,
затова те изпратих на томограф, където видя как се търкаля онова нещо.
Виждаш ли тук тази сива зона?
Тази сива зона, на която се надявах да не попаднем.
Бих искал да дойдеш в понеделник сутринта на компютърния томограф.
Снимка на мозъка? -Г-н Сакс, нека правим нещата едно по едно.
Няма да правим никакви заключения, без да имаме цялата информация.
Добре, спокойно.
Той не е казал, че ти има нещо.
Просто не му е харесало петното на рентгеновата ти снимка и това е.
Това не означава, че ти има нещо. Не си прави прибързани заключения.
Нищо няма да ти се случи.
Ти си в центъра на Ню Йорк. Това е твоят град.
Около теб е пълно с хора, транспорт, ресторанти. Господи...
Как успя да се скапеш само за един ден?
Успокой се. Всичко ще е наред.
Не се паникьосвай.
Аз умирам! Аз умирам!
Знаех си! Имам петно в белия ми дроб.
Добре, успокой се. Не е в белия ти дроб, а в ухото ти.
Не е ли едно и също? Боже, не мога да спя!
Господи, в главата си имам тумор колкото баскетболна топка!
Мисля си, че мога да го почувствам всеки път, когато мигам с клепачи.
О, Боже! Той иска да направя снимка на мозъка,
за да потвърди това, което вече подозира.
Ето какво, ще направя сделка с Господ.
Нека бъде само ухото ми. Нека оглушея, може и да ослепея с едното око.
Но не искам мозъчна операция. Влязат ли веднъж в мозъка ми,
ще се кривя както момчето със скиорската шапка, което разнася цветя.
Ще се успокоиш ли? Цял живот ходиш по доктори, винаги всичко е наред.
Не, не е вярно. Ами преди една година?
Съжалявам да ви го кажа, г-н Сакс, но не може да имате деца.
Боже.
Няма ли никакъв шанс?
Това не означава, че няма да имате нормален сексуален живот,
но резултатите на г-н Сакс показват, че е стерилен.
Малко количество сперма и освен това безплодна.
Мога ли да направя нещо? Упражнения? Хормони?
Опасявам се, че не. -Ще потърся и втора диагноза.
Това е втората диагноза. -Добре, трета диагноза.
Разбирам, че това е удар за вас.
Опитът ми показва, че много чудесни бракове стават нестабилни
и се разрушават поради невъзможността да се справим с такива проблеми.
Надявам се да не го преувеличавате.
Може да си осиновите дете, освен това има методи за оплождане "ин витро".
Толкова съм унизен. -Толкова ли си съсипан?
Как бих могъл да се съсипя? -Не зная. Прекалено мастурбиране?
Започваш да критикуваш моите хобита? Боже!
Можем да си осиновим дете. -Какво ще кажеш за "ин витро"?
Какви ги говориш? -Ще ми имплантират.
От някой непознат? -Имат банки със замразена сперма.
Искаш размразено дете ли? -Искам да изпитам раждането.
От непознат? -Само те моля да си помислиш.
Страхотно шоу беше. Това беше най-доброто, което двамата сте писали.
Най-смешното шоу, което сме правили с Мики, е онова, с което спечелихме "Еми".
Мисля, че доколкото позволява нормалният смях, вероятно това е най-доброто ни шоу.
Да, смешно беше, но шоуто за двамата французи беше смешно и възторжено.
Идеята ни дойде при пътуването до Париж. -Помниш ли онова лято във Франция?
Хана, 6 седмици не можа да се оправиш от часовата разлика.
Да, но беше... Мисля, че ни беше приятно там.
Извинявай. Кафе?
Ей, приятели... Искате ли още?
Има нещо, което бихме искали да обсъдим с вас.
Да. Боже, доста е деликатно.
И това мога да го споделя само с приятели.
Не трябва да излиза от стаята.
Целият съм слух.
Хана и аз не можем да имаме деца.
Няма да обсъждам по чия вина. Всъщност вината е моя.
Детайлите са доста смущаващи...
След много дискусии, решихме да прибегнем до "ин витро".
Не съм сигурен дали ми допадна идеята.
И не ми се ходи до някоя банка за сперма и да получа анонимен донор.
Просто не бих го искала.
Чувствахме, че ако ще го правим, бихме искали да е някой, когото познаваме
и харесваме, и да е приятен...
Може да откажете. Не ви принуждаваме да се съгласите.
Съзнаваме, че е доста обвързващо.
Основният въпрос е, че ни трябва малко сперма.
Боже!
Ами, първата ми реакция след първоначалния шок
е, че съм поласкан от доверието.
Ще бъдеш татко. Трябва само да мастурбираш в малка чашка.
Мога да се оправя с това. -Определено няма да имаме контакт.
Чуйте ме всички. Ще ви кажа истината. Малко ми е неудобно от тази работа.
Зная, че искаме много. -Съчувствам ви, наистина, аз...
Ще се разплача. Искаш моят съпруг да има дете от теб?
Не ни отговаряйте веднага. Идете си вкъщи и го обмислете.
Преди съм давал кръв... и дрехи на бедните.
Добре, Чуй ме, Норман. Наистина искам да поговорим за това вкъщи.
Мисля, че това е работа за твоя психоаналитик, пък и за моя.
И може би за адвоката ми.
Напълно ще ви разберем, ако не се съгласите.
Не исках да развалям вечерта. Нека сменим темата.
Значи ти имаш бебе от бившия ми партньор. Близнаци.
Може би това причини малко неприятности,
но си мисля, че така или иначе се отчуждихме.
И сега, вместо мъж и жена, сме просто добри приятели.
Любовта наистина е непредсказуема.
Лий? Фредерик? Поздравете Дъсти Фрай.
Здрасти, Дъсти. -Здрасти.
Дъсти току-що купи огромна къща в Саутхямптън и сега я обзавежда.
Да, доста странно място е. Много място по стените. Как си, човече?
Разказах му за твоята работа и той много се въодушеви.
Имам Анди Уорхол, също и Франк Стела.
Много е красива. Голяма, особена.
Ако се вгледаш в Стела по-дълго, цветовете започват да блуждаят.
Не си ли се замислял да станеш колекционер?
Да, имам доста да уча. Когато бях дете, въобще не ме влечеше.
Наслаждавате ли се на картините?
Да.
О! Прекрасна е.
Но наистина ми трябва нещо... Търся нещо голямо.
Фредерик, покажи му маслените. -В мазето са.
Фредерик направи нови неща, които съм сигурна, че ще ти харесат.
Големи ли са? -Да, някои са големи.
Защото имам доста място по стените.
Не си продавам картините на сергия.
О, Фредерик!
Как са нещата? -Ами, знаеш.
Говорих сутринта с Хана.
Каза, че отивате в провинцията през уикенда.
Да, тя обича да се разхожда сред дърветата.
Но аз ще се побъркам. Това е конфликт.
Трябва да ида да ми почистят зъбите тази седмица. -Хубаво.
Мисля, че мога да сближа Фредерик и Дъсти.
Много любезно от твоя страна. -Това дете е спечелило милиард долара.
Има шест златни плочи. -Като се заговорихме за плочи,
купих си триото на Моцарт, което ми препоръча.
Продавачът в магазина ми показа друго, което ще ти хареса.
Друго произведение на Бах, второ действие.
Имаш ли го? Радвам се да го чуя.
И Холи срещна чудесен човек, който обича операта, един архитект.
Много хубаво. Ще се радвам да престане да се фантазира.
Напрегната е.
Не е ли красиво?
Познавам това.
Бах, Концерт във фа минор. Един от любимите ми.
Остана ли ти време за Е. Е. Къмингс?
Да, обожавам го.
Там, където ми почистваха зъбите, имаше доста гей клиенти.
Всички медици си слагат ръкавици, защото ги е страх от СПИН.
А, добре.
Стигна ли до поемата на стр. 112?
Да, дори ме разплака, толкова красиво, толкова романтично.
Отчаяно искам да я целуна.
Не тук, идиот. Трябва да останете насаме някъде.
Само че трябва да съм предпазлив. Ситуацията е доста деликатна.
Добре,...
Попитай я може ли да се видите утре да хапнете или пийнете.
И бъди готов да забравиш предложението, ако не ти отговори.
Това се прави много изкусно и много дипломатично.
Чел ли си тази..?
Елиът, недей! -Лий, влюбен съм в теб!
Какво правиш?
Съжалявам. Трябва да говоря с теб. Толкова имам да ти казвам.
Толкова отдавна съм влюбен в теб...
Забрави! Нямам намерение да я продавам.
Само попитах дали имаш нещо с малко червеникаво-кафяво!
Какво става?
Не ме интересува вътрешната ти украса.
Не мога да се доверя на никого, без да се допитам до нея. Затова ми е.
Това е унижение! Човек не купува картини, за да му отиват на дивана!
Не е диван. Турски диван е.
Боже, забрави го. Нека просто се разкараме, Елиът.
Колко странен е той. Параноик...
Какво ти става? -Ще се оправя.
Нищо не е станало. Просто не се разбрахме. -Ти си продължавай.
Добре ли си? Изпотил си се. -Да, трябва ми малко чист въздух.
Сигурно е от храната. Ще се разходя, а ти продължавай. Хайде.
Ало.
Ало?
Ало!
Ето къде си бил! Търсих те.
Трябва да ти се извиня. Съжалявам, толкова съм объркан!
Как очакваш да реагирам?
Зная, но съм влюбен в теб.
О, не казвай тези думи. -Съжалявам. Зная, че е ужасно.
Знаеш каква е ситуацията. -Зная. Осъзнавам я.
Какво очакваш да кажа? -Хана и аз сме в последната фаза.
Никога не е говорила така и сме доста близки. Щеше да ми каже.
Тъжно е. Тя е луда по мен,
но някъде в някой момент съм я разлюбил.
Надявам се, не заради мен. -О, не, не... Ами, да! Аз те обичам.
Не мога да съм причината за всичко. -Не, раздялата беше неизбежна.
Защо? -Поради хиляди причини.
Има ли връзка с мен? -Не, ние вървим в различни посоки.
Бедната Хана. -Ами ти?
Споделяш ли някое от чувствата ми, или това е неприятно затруднение?
Не зная какво да кажа. -Бъди откровена. Не искам да се чувстваш зле.
Да, имам чувства към теб, но не ме карай да казвам повече.
Добре, добре, каза достатъчно. Сега отговорността е моя.
Не прави нищо за мен. Живея с Фредерик, а с Хана сме роднини.
Добре, но нали те интересувам?
Моля те, Елиът, не мога да участвам в това.
Изведнъж се почувствах виновна, само докато говоря с теб.
Вината ти се дължи на това, че чувстваш същото като мен.
Моля те. Трябва да тръгвам. Трябва да ми почистят зъбите.
Намерих отговора. Намерих отговора.
Ще пътувам по въздух.
Господи, радвам се да те видя! -Здрасти. Как е тя?
Тя е ей там, в кухнята. Същата работа.
Все обещава и обещава. И всичко е лъжа, винаги.
Не го преувеличавай, татко.
Здрасти, мамо. Как си?
Ще ти направя кафе. Стига ти толкова. -Какво те води насам?
Ще прави реклама в кметството.
Имаше един млад продавач
и твоята майка се хвърли в обятията му по възмутителен начин.
След това осъзна, че е твърде стара, за да го съблазни, че му създава трудности.
Лъжец! Лъжец!
От обед взе да се налива и налива, докато се превърна в Джоан Колинс.
През целия си живот се съобразявах с инсултите на това нищожество.
Тази прическа, която минава за човек!
Никога не ни е подкрепял. За щастие имаме талантлива дъщеря.
Само мога да се надявам, че е моя!
С такава майка, всеки от гилдията на актьорите би могъл да й бъде баща!
Тя е талантлива и затова е малко вероятно да е твоя.
Татко, би ли останал в другата стая, за да мога да се погрижа за нея?
Никога не се знае кога ще излезе от релсите и ще унижи всички.
Ето, мамо. Изпий това.
Знаеш, че е ужасно. Сигурно си флиртувала.
Не! Обичам да се шегувам и забавлявам,
от което той се ядосва, че аз привличам вниманието.
Станал е един стар мърморко, а аз се опитвам да остана млада... по дух.
Обеща да не излизаш от релсите.
Жертвите, които направих заради този мъж...
Той ме съсипа с неговото его, флиртуване... посредственост.
Добре, стига толкова драматизъм.
Той е човек, който води на отчет младите момичета!
Добре, добре.
Искаха ме за пробни снимки. -Зная.
Само че знаех, че ще дойде и ще се държи ужасно
с неговите скъпи прически и дрехи.
Той е едно шоу.
Кажи, как може да се играе, когато отвътре няма нищо?
Едно време тя беше толкова красива и пълна с енергия,
двамата бяха изпълнени с надежди, които никога не се сбъднаха.
После борбите и постоянните изневери за доказване на себе си
и обвиняване на другия. Тъжно е.
Харесваха идеята да имат деца, но не ги интересуваше как ще ни отгледат.
Само че е невъзможно да им се сърдим. Не са знаели друго.
Знаеш, че от всички в семейството,
само ти беше благословена с истинска дарба.
Истинската ми дарба е късметът, мамо.
Имах доста късмет, още от първото шоу.
Мислех, че Лий е тази, която е определена за велики неща.
Да, чудесна е, но у нея я няма твоята жар и тя го знае.
Тя те боготвори. Няма да се осмели да се качи на сцената.
Не, Холи не е срамежлива. -Холи е готова на всичко.
Холи се грижи за мен. -Така е.
Бях голяма наркоманка.
Помниш ли, Хана?
Адът
Г-н Сакс, опасявам се, че новините не са добри.
Ако можех да ти покажа точно къде се намира тумора
и защо считаме, че операцията няма да помогне...
Край.
Аз съм на прага на вечността.
Не някой ден, а сега.
Толкова съм изплашен, не мога да се движа, говоря или дишам.
Всъщност ти си добре. Няма ти абсолютно нищо.
И всичките ти резултати са блестящи.
Трябва да си призная, че бях обезпокоен, като ми каза симптомите.
Няма да научим със сигурност какво е причинило загубата на слух,
но каквото и да е, определено не е нещо сериозно. Олекна ми.
Какво значи, че искаш да напуснеш? Защо?
Новините са страхотни. Нямаш ра... нищо.
Осъзнаваш ли на какви нишки се държим всички?
Ти се измъкна от примката. Би трябвало да празнуваш.
Разбираш ли колко е незначително всичко.
Имам предвид живота ни, шоуто, целия свят. Незначително е.
Да, но ти не умираш. -Не умирам сега, но...
Когато излязох от болницата, бях толкова развълнуван, че съм добре.
Тичах по улицата и изведнъж се спрях. Осени ме.
Значи няма да си ида днес, няма да си ида и утре,
но в края на краищата този момент ще настъпи.
Сега ли го разбра? -Не, знаел съм го през цялото време.
Само че го бях забутал дълбоко в съзнанието,
защото мисълта за това си е доста ужасна.
Може ли да ти кажа нещо? Една тайна? -Добре, давай.
Преди седмица си купих пушка. Отидох в магазина и си купих.
Ако имах тумор, щях да се застрелям.
Можеше да ме спре само това, че щеше да унищожи родителите ми.
Би трябвало първо тях да гръмна.
После леля ми и чичо ми. Щеше да бъде кървава баня.
Знаеш, че в края на краищата това ще ни се случи на всички.
Само че това няма ли да разруши всичко?
Ще отнеме удоволствието от всичко.
Ти ще умреш, аз ще умра, публиката, телевизията, спонсорите...
Сетих се, и хамстера ти. -Вярно.
Виж, хлапе. Мисля, че те стяга шапката.
Май ти трябват няколко седмици на Бермудите или да идеш в публичен дом.
Не мога да остана в шоуто. Трябват ми отговори.
В противен случай, ти казвам, че ще извърша нещо сериозно.
Мислех си, че няма да дойдеш. -Почти нямаше.
Не съм спала цяла нощ. -Предполагам.
Какво правим, срещаме се в хотелска стая. Ужасно е.
Не можах да измисля къде да те поканя, без да рискувам.
Обещах си да не допусна това да се случи, докато живеете заедно.
Бях толкова объркана, когато се обади.
Откакто ти казах как се чувствам, исках да ти се обаждам всеки ден.
Толкова пъти успявах да устоя.
Не си мисли лошо за мен.
Ситуацията не е проста.
Зная, че е така.
Беше съвършено.
Ти ме опустоши за всеки друг.
Не искам никой друг да те има.
Толкова се притеснявах, че не мога да се сравнявам с Хана.
Господи. Наистина ли си го мислеше?
През цялото време.
Мисля, че тя наистина е страстна личност.
Да, тя е сърдечна и всеотдайна, но аз съм този, който иска да ти даде.
Искам да правя нещо за теб. Хана не се нуждае толкова от мен.
Това беше доста самонадеяно. Не че се нуждаеш от мен...
Искам да се грижиш за мен.
Обичам, когато правиш за мен разни неща.
Закъсня. -Говорихме с Люси.
Не разбрах кога е станало толкова късно.
Изтърва доста тъпо шоу за Аушвиц по телевизията.
Отвратителни части от филми и озадачени интелектуалци,
които ни предлагат мъгляви версии за убийството на милиони.
Единствената причина да не отговорят на въпроса "Как можа това да се случи?"
е, че това е грешен въпрос.
Ако зависи от хората, въпросът трябва да е: "Защо не се случва по-често?"
Разбира се, че се случва, но по-изтънчено.
От това време ме боли глава.
Години минаха, откакто си седях пред телевизора,
просто сменяйки каналите да намеря нещо.
Пред очите ти е цялата култура:
Нацисти, продавачи на дезодоранти,
борци, конкурси по красота, ток-шоута...
Представяте ли си нивото на мозъка, който гледа борба?
Но най-лошото са проповедниците фундаменталисти: третокласни вярващи,
втълпяващи на бедните наивници, които ги гледат, че говорят за Господ.
И, ако обичат, да пратят пари. Пари, пари, пари.
Ако Исус се завърне и види какво става в негово име,
нямаше да спре да повръща. -О, Боже, моля те, просветли ни.
Наистина не съм в настроение отново да чуя разбор на съвременното общество.
Напоследък си доста нервна. -Не мога повече да търпя.
Опитвам се да завърша обучението си, което започнах преди 5 години.
Не съм твоя ученичка. По-рано бях, но сега вече не.
Когато напуснеш гнездото, искам да си готова за срещата си със света.
Трябва да вземем да направим някои промени.
Какви например? -Знаеш какви. Задушавам се.
Пак ли ще водим този разговор? -Да, отново.
Трябва да се махна. Трябва да се преместя. -Защо?
Защото трябва. -Как ще преживяваш?
Не зная. Може би за известно време ще ида при родителите си.
Винаги съм ти казвал, че ти ще ме напуснеш. Сега ли трябва да стане?
Може би ще е временно, но трябва да опитам.
О, Лий. Ти си всичко за мен.
Мили Боже. Да не би да си се целувала снощи?
Не. -Напротив, целувала си се.
Била си с някого! -Стига си ме укорявал!
Досетлив съм, Лий. Не можеш да ме излъжеш!
Въобразяваш си. -Остави ме на мира!
Боже, какво ти става?
Съжалявам. -Само това ли ще кажеш?
Правиш нещо зад гърба ми... -Сега ти го казвам!
Значи се срещаш с друг?
Да.
Само че ти знаеше, че рано или късно ще се случи. Не мога да живея така.
Коя е той? -Какво значение има? Срещнах някого.
Кого? Къде го срещна? -Няма значение. Трябва да се изнеса.
Ти си единствената ми връзка със света.
О, Боже, за мен това е твърде голяма отговорност! Не е честно.
Искам по-опростен живот. Искам съпруг,
може би и дете, преди да е станало късно. -Господи! Господи!
Боже, дори не зная какво искам.
Това, което ме накара да те напусна... Искам да кажа...
Не е сексуално.
Определено не е интелектуално. Превъзхождаш ме толкова много...
Стига с това снизхождение.
Господи, трябваше да се оженя за теб преди години, когато искаше.
Щях да се съглася. -Никога нямаше да стане.
Един ден ти казах, че ще ме напуснеш заради по-млад мъж. Аз...
Какви страсти бликаха днес от Лий. Беше като вулкан.
Както съм си мечтал, преживяването беше чудесно.
Беше, каквото беше. Беше като живот в една илюзия. Голяма илюзия.
Сега се чувствам много добре и удобно да съм близо до Хана.
У нея има нещо много истинско и прекрасно.
Изпълва ме с дълбоко чувство да съм част от нещо.
Тя е чудесна жена... и аз я предадох.
Тя дойде и промени празния ми живот,
а аз й се отплатих, като се любих със сестра й в една хотелска стая.
Господи, колко съм жалък. Колко жестока и глупава постъпка.
Ще взема да й се обадя и да й кажа, че извърших глупост.
Няма повече да се повтори. Не съм такъв човек и много ценя Хана.
Обичам жена си. И сега я предадох. О, Господи!
Къде отиваш? -Аз.. трябва да направя един телефон.
Забравих да се обадя на Мел Кауфман. -Доста е късно.
Не мога да повярвам, че забравих.
Ако той вдигне, ще затворя.
Ще й кажа, че няма да се срещаме,
докато не прекратя брака си. Неморално е.
Ще мине време, аз няма да се обадя, и тя ще се сети за какво става въпрос.
Това трябва да спре, преди да е станало твърде късно.
По-добре да нараня Лий, отколкото да съсипя Хана.
1:30 е. Ако той е наблизо, тя няма да може да говори.
Почва да ме хваща истерия.
На сутринта първата ми работа ще е да й се обадя.
Ще й се обадя в шест.
В шест Фредерик отива на джогинг.
Ще й се обадя и ще прекратя всичко това.
Ще вдигна! Аз ще вдигна!
Ало?
Мел!
Щях да затворя, ако не се беше обадил веднага и нямаше да повторя,
но само исках да ти кажа... Тази нощ те чувствам много близък.
Много, много близък.
Лека нощ.
"Единственото абсолютно познание, постигнато от човека е, че животът няма смисъл. " Толстой
Милиони книги за написани за какво ли не от всички тези
велики писатели, но в края на краищата никой от тях не знае нещо повече
за великите въпроси от мен самия.
Боже, това е Сократ.
Този е чукал малки гръцки момченца.
На какво, по дяволите, може да ме научи?
И Ницше, с неговата теория за вечното повторение.
Казва, че животът, който живеем, ще го живеем отново и отново,
цяла вечност по същия начин.
Страхотно. Това ще рече отново да гледам "Шоу върху лед". Не си струва.
И Фройд, още един голям песимист.
От години ходя на психоанализа. Нищо не се случва.
Бедният психоаналитик толкова се потисна, че отвори салатен бар.
Погледни тези хора, които се занимават с джогинг,
опитвайки се да предотвратят неизбежната разруха на тялото.
Толкова е тъжно, че хората трябва да преживеят
всички тези велоергометри и упражнения.
Погледни тази. Бедничката. Трябва да мъкне всички тези тлъстини.
Би трябвало да ги сложи на количка.
Вероятно са прави поетите. Може би любовта е отговора.
Бях влюбен в Хана, но не се справих добре.
Дори й отнех сестрата. Помниш ли, беше преди години?
Когато Хана и аз се разведохме и тя ме завари със сестра си Холи?
Защо правиш такива физиономии? -Не те чувам. Не чувам нищо.
Оглушавам с едното ухо. -Виж ги, те са доказани гении.
Ушите ми започват да се размекват. Не мога да чуя нищо.
Чувстваш ли енергията, осезаемата енергия?
Залата се оживява от положителните вибрации.
Страхувам се. След като свършат, ще вземат заложници.
Моля те, недей.
Искаш ли малко? Хайде де! -Не, правиш го цяла вечер.
Ще вземеш да изгориш дупка... Ще ти се отвори трета ноздра.
Недей, моля те. Нека си тръгнем? -Не искам.
Обичам песни за извънземни. А ти?
Не и когато ги пеят извънземни. -С теб не може да се общува.
Не съм знаела, че си такъв.
И двете ти сестри имат добър вкус към музиката. Ти къде сбърка?
Нещо против ли имаш? Имам собствена личност.
Искаш ли да те водя да чуеш нещо хубаво? -Става късно.
Хайде де, само защото си ядосана. -Не съм ядосана!
Ти не вярваш в парапсихология, не обичаш рок музика, не искаш да...
Като че ли съм на среща с Кардинал Кук?
Благодаря за приятното прекарване. -Ако не ти харесва,
не го споменавай.
Бях толкова отегчена. -Груба си. Не заслужаваш Коул Портър.
Да останеш с хора, които изглеждат сякаш са наръгали майките си.
Поне откривам нови идеи. -И през цялото време смъркаш кокаин.
Да нямаш цяло кило в портмонето си?
Тълпата няма да узнае разликата. Те са като мумии.
Радвам се, че и двамата сме до Хана. Тя има страхотен нюх към хората.
Съжалявам, че не се получи. -И аз също.
Напоследък съм малко потисната. -Прекарах страхотна вечер.
Беше като Нюрнбергския процес. -Ще си бъда вкъщи.
Само каква вечер.
Холи с нейния кокаин. Божичко!
Тя трябва да си окачи златна шпатулка на носа си.
Мисля, че е безчувствена заради полиморфизма.
Доста неприятно,
защото вече съм хлътнал по нея.
Следобеди
Просто трябва да прочетеш инструкциите.
Поставяш едно от тези работи и можеш да правиш подводни снимки.
Когато идем в провинцията, ще го изпробваме в езерото.
Мога ли да опитам? -Добре, давай.
Лошо настроение?
Не зная. Просто съм неспокоен.
Зная. Последните няколко седмици не беше на себе си.
На вечерята тази вечер беше малко груб с мен.
Наистина ли? -Така си беше.
Когато ти подхвърлих идеята за бебе, беше готов да ме удушиш.
Ами, мисля, че идеята не е добра. -Защо не?
Защото това е последното нещо, което ни е нужно.
Защо говориш така? Случило ли се е нещо?
Не зная. -Добре, кажи ми. Да се тревожа ли?
Ами, ти имаш четири деца. -Искам едно от теб.
Мисля, че би трябвало да изчакаме, докато нещата се поуталожат.
Какво искаш да кажеш?
Женени сме от четири години. Колко трябва, за да се поуталожат нещата?
Имаш строго определени планове за развитието на живота си.
Къща, деца, определено училище, жилище в Кънектикът.
Всичко е твърде... предопределено.
Да, само че... Мислех, че това ни трябва.
Когато се срещнахме, ти каза, че животът ти е хаос.
Зная, но би трябвало да взимаш и да даваш.
Виж какво. Не зная, по дяволите, за какво говоря.
Сърдиш ли ми се за нещо? -Не!
Чувстваш ли се... Разочарован ли си от брака ни?
Не съм казал такова нещо. -Обичаш ли някой друг?
Господи, какво е това? Гестапо ли? Не!
Какво премълчаваш? -Какъв е този разпит?
Представи си, че кажа: "Да, разочарован съм и съм влюбен в друга"?
Наистина ли? -Не!
Но ти продължаваш да задаваш глупави въпроси, като че ли искаш да кажа "да"!
Какви ги говориш? Разбира се, че не. Това ще ме съсипе.
За Бога, спри да я измъчваш.
Кажи, че искаш да се махнеш и да го превъзмогнеш.
Ти си влюбен в сестра й. Не си го направил нарочно.
Бъди честен. Това винаги помага.
Мога ли да ти помогна?
Ако страдаш заради нещо, би ли го споделил с мен?
Хана.
Знаеш колко много те обичам.
Трябваше да си направя изследвания на главата. Не те заслужавам.
Прослушването
Искам да изглеждам добре, но да не се чувствам наконтена.
Не, няма проблеми. -Какво ще кажеш за това?
Харесва ми. Мисля, че цветът много ти отива.
Мислила ли си изобщо, че ще ми помагаш да си купя дрехи за опера?
Мисля, че е страхотно. Нямам търпение да се срещна с него.
Той е женен и жена му не се съобразява с общоприетото. Тя е шизофреничка.
Понякога е ужасна и тогава просто припада.
Дъщеря му е много сладка. Когато иде в колеж, той вечно ще е раздвоен.
Той си плаща задълженията, но тя му помага в проектите.
И ти си научила всичко това само за една среща?
Установих, че умира да си разкрие душата. Толкова е тъжен.
Какво да си сложа за прослушването?
Имам прослушване за един мюзикъл на Бродуей.
Разбира се, че няма да ме вземат.
Да пееш? -Не ти ли се вярва?
Сериозно? -Ами, мисля че, защо не?
Няма да загубя нищо. -Не съм знаела, че пееш.
Смяташ, че в мюзикълите всички пеят толкова добре?
Не, не.
Само че.. пеят.
Ами, знаеш ли...
Пея малко. Искам да кажа... -Зная. Зная.
Не го казвай, защото увереността не е от силните ми страни.
Не, съжалявам. Не исках да кажа това.
Мисля, че с песента мога да импровизирам.
Няма да е трудно.
Защо? Мислиш, че не си струва ли? -Не, не мисля... Това е... Не.
Не обичам, когато попадаш в ситуации, където могат да те наскърбят.
Зная как приемаш всеки обикновен отказ
като потвърждение, че нямаш талант за нищо.
Да, добре, може би ще се справя. -Надявам се.
Ти наистина знаеш как да ме откажеш.
Какво? Не бъди толкова чувствителна. Не мога ли да кажа нещо?
Добре, пея! За Бога, Хана, ти ме чу как пея!
Добре. Какво стана?
Прекарвахме чудесно, но изведнъж всичко тръгна зле.
Никой освен теб няма да постъпи така с мен. Не зная защо.
Виж, всичко става, както ти кажеш.
Права си. Аз съм щастлива!
Защо да оставям своята неувереност да развали всичко?
Благодаря много. -Благодаря.
Беше много хубаво. -Страхотно.
Ейприл Нокс?
Страхотно звучеше. Може би си изненадана.
Радвам се, че тази седмица имаме кетъринг. Зле съм с парите.
Да, имаме 80 годишен юбилей на г-н Морис Ливайн на Ривърсайд драйв.
Или в църквата на Ривърсайд, зависи от здравето му.
О, слушай. Дейвид ми се обади.
Какво?
Дейвид ми се обади снощи. Иска да ме води на опера.
Не зная какво да кажа. -Шегуваш се.
Не, той се обади късно през нощта.
Аз... Много съм изненадана.
Иска да ме води на "Риголето".
Ще ходиш ли? -Ами, не знаех какво да му кажа.
В началото казах "не", но след това той настоя.
Каза, че веднъж те е водил и наистина искал да ме покани.
Но аз се срещам с него. -Зная, и аз така му казах.
Но той отговори, че много му се е искало да го направи.
Боже!
Не зная какво да кажа.
Това е само една вечер в операта. Сгреших ли, че приех?
А?
Големият скок
Защо смяташ, че искаш да се обърнеш към католическата вяра?
Ами, защото трябва да имам нещо, в което да вярвам,
иначе животът е безсмислен.
Разбирам те, но защо избра католическата вяра?
Преди всичко защото тя е много красива религия
и е много силна религия. Много добре е построена.
Имам предвид против молитви в училище, за абортите, антиядрените позиции...
Значи в момента не вярваш в Бог?
Не, но бих искал. Искам да правя нещо.
Ако трябва, ще боядисвам Великденски яйца.
Трябват ми малко факти. Трябва ми някое доказателство.
Ако не мога да повярвам в Бог, мисля че няма да си струва да се живее.
Това за теб ще означава много голям скок. -Да, така е, можете ли да ми помогнете?
Защо? О, Господи!
Не разбирам. Мислех, че ще се зарадваш.
Как можем да се радваме? -Защото никога преди не съм мислил за Господ.
Сега ще вложа малко мисъл. -Католицизъм? Защо не при своите?
Защото направих погрешна крачка. Трябва ми драматична промяна.
Ще вземеш да вярваш в Исус Христос? -Зная, че звучи странно, но ще опитам.
Но защо? Отгледахме те като евреин. -Само защото съм роден такъв...
Достатъчно съм възрастен, за да вземем решения. -Но защо Исус Христос?
Защо не стана будист? -Това ми е съвсем чуждо.
Ти си на години. Не се ли страхуваш от смъртта?
Защо трябва да се страхувам? -Защото няма да съществуваш.
Е, и? -Това не те ли ужасява?
Кой мисли за такива глупости? Когато съм умрял, ще съм умрял.
Но не се ли страхуваш? -От какво? Няма да чувствам нищо.
Зная, но никога повече да не съществуваш?
Откъде знаеш? -Не изглежда обещаващо.
Кой знае какво ще бъда? Или няма да съм в съзнание или ще съм.
Ако съм, ще се оправя по някакъв начин. Няма да се тревожа отсега.
Мамо, излез.
Разбира се, че има Бог, идиот такъв! Ти не вярваш ли в Бога?
Ако има Бог, защо по света има толкова зло?
Казано по-просто, защо е имало нацисти?
Кажи му, Макс. -Откъде да знам, по дяволите.
Не зная дори как работи отварачката за консерви.
Здрасти. -Здрасти. Къде е Холи?
Има прослушване за ТВ реклама. Каза, че ще закъснее.
Как е тя? -Когато е депресирана, става маниак.
Мисля, че беше добра идея да я поканим на обяд.
Надявам се да кажеш, че идеята е твоя.
Всеки път, когато се опитвам да помогна, тя се изправя на нокти.
Тя се смущава от теб, това е.
А ти как си? -Аз ли. Добре съм.
Липсва ли ти Фредерик? -Не.
Двамата с Елиът не можем да се сетим за някой, с когото да излезеш.
Ти как си? Добре ли си? Как е Фредерик? Искам да кажа, Елиът?
Предполагам, че е добре. Не зная. Последните месеци беше доста потиснат.
Не зная какво става. Той е сдържан и с тежък характер.
Когато опитам да поговоря с него, казва, че всичко му е наред.
Достигам до най-лошото, че се среща с някой друг или...
О, не. Всички разглеждат нещата по този начин.
Тъкмо пристигам от едно прослушване, на което не ме одобриха. Какво ново?
Казаха, че изглеждам доста подозрително. -Какво по дяволите, знаят?
Познай кой беше там, на прослушването. -Ейприл?
О, Боже. -Позна. Аз бях много любезна.
Запазих спокойствие. Поздравих я.
Никога не съм вярвала на Ейприл. Тя има очи и на гърба си.
Тя и архитекта са толкова стабилна двойка, че чак не мога да повярвам,
въпреки че приключихме с кетъринг компанията "Станиславски".
Трябва да говоря с теб и може да не можеш да ме понасяш,
но ми трябват пари назаем.
Ами, това е хубаво... -Решила съм да се занимавам с писане.
Приключих с актьорството. Тези безсмислени прослушвания са губи-време.
Няма да понеса още един отказ. Нека ви го кажа.
Трябва наистина да направя нещо в живота ми.
Нещо с бъдеще. Не съм на 16. Това е просто.. лудост.
Само че имам идея за един разказ, всъщност повече от един,
и само ми трябват няколко месеца или дори година.
Научих доста за драматизма в класа по актьорско майсторство.
Това е добре. Струва ми се, че... шест месеца или година,
ако ги прекараш по-продуктивно...
Как например? -Ами, не зная.
Мама не ти ли спомена за нещо за Музея на телевизията?
Това е канцеларска работа. -Не, това е в обществения сектор.
Може да те насочи към други неща. -Знаех си, че ще ме разубеждаваш.
Не е така. Опитвам се да помогна.
Не можеш един ден да кажеш:
"Приключих с актьорството. Сега съм писател. "
Имаш предвид, не и на моите години. -Моля те, дойдохме на обяд.
Да, добре. Забрави го. Какво ще ядем?
За мен само салата. Наистина ме мислиш за загубенячка, нали?
Ти си смешна. -Ти си. Стига.
Отнасяш се с мен като загубенячка. -Как например?
Никога не вярваш на плановете ми, подбиваш ентусиазма ми...
Не съм съгласна. Мисля, че доста те поддържам.
Опитвам се да ти дам честен, конструктивен съвет.
Винаги се радвам да ти помогна финансово.
Представих те на интересни ергени...
Всички бяха загубеняци. -Много си претенциозна.
Мога да ти кажа какво са си мислили за мен мъжете, с които ме уреждаше.
Не е вярно! -Зная, че не съм нищо особено.
Би ли спряла да нападаш Хана? Тя преживява трудни моменти.
Защо си толкова разтревожена? -Ти се нахвърли върху нея още щом влязохме.
Остави я на мира. Задушавам се.
Какво ти става, Лий? Защо си толкова чувствителна?
Виж какво. Щом искаш да пишеш, пиши.
Хайде да не го обсъждаме повече.
Пиши една година, шест месеца, колкото искаш.
Кой знае? Може би ще направиш една добра пиеса.
Какво ти става? Изглеждаш бледна. Добре ли си?
Да, знаеш, че само...
Внезапно ми се зави свят и ме заболя глава. Трябва да хапна нещо.
Лято в Ню Йорк
Изглежда, че не мога да направя нищо.
Като Хамлет, неспособен да убие чичо си.
Искам Лий, но не мога да нараня Хана.
В никой друг случай не съм бил толкова нерешителен.
Между другото, Лий няма нещо наум. Посещава курсове в Колумбийския.
Съвсем напосоки.
Опитвам се да не й се обадя, в това време ми се обажда тя
и после аз се обаждам, и опитваме да не се срещнем,
но го правим веднъж седмично.
Понякога спорим, защото не мога да прекратя брака си.
Понякога се разпалваме и се любим, и после и двамата се чувстваме ужасно.
Вината е моя.
При цялото си обучение, постижения и така наречената мъдрост,
не мога да проумея собственото си сърце.
Защо искаш да бъдеш кришнар?
Ами, не точно да се присъединя, но зная, че вие, момчета, вярвате в прераждането.
От каква религия си? -Роден съм евреин.
Миналата зима опитах да стана католик, но не се получи.
Учех и давах всичко от себе си,
но за мен Католицизма си остана: умри сега, плати после.
Не можах да свикна, а исках. -Страхуваш ли се от смъртта?
Ами, да, естествено. А вие?
Означава ли прераждането, че душата ми ще премине в друг човек
или ще се върна като лос или мравояд или нещо подобно?
Вземи от нашите книги, прочети ги и помисли върху тях.
Добре. Благодаря ви много. -Пак заповядай. Харе Кришна.
С кого се майтапиш? Искаш да станеш кришнар?
Ще си обръснеш главата, ще облечеш роба и ще танцуваш по летищата?
Приличаш на Джери Люис.
Боже, толкова съм потиснат.
Есенен студ
Нощите наистина стават хладни.
Лятото си отиде толкова бързо. Скоро ще дойде есента.
Професорът ми по литература наистина ме харесва.
Приятно беше да излезем заедно миналата вечер.
Странно, чувствам се, сякаш съм изоставила Елиът, но това е нелепо.
Защо да не трябва да се виждам с Дъг? Елиът е женен.
Хайде стъпка по стъпка.
Да видим какво ще стане през следващите няколко месеца.
Хана? Здрасти!
Виж какво, ще се зарадваш да чуеш, че парите ти не са отишли на вятъра.
Вече имам истинска първа чернова на нещо, което написах.
Да, да.
Показах го на Лий и тя ми даде някои добри съвети.
Виж какво, доста съм близо до вас. Може ли да се отбия да ти го оставя?
Прочети го, когато имаш време,
ще поговорим на Денят на Благодарността.
Добре. Чакай малко, чуй нещо.
Мисля, че Лий е срещнала интересен мъж в Колумбийския. Звучи наистина добре.
Да, добре. Ами, ще поговорим на Денят на Благодарността. Чао-чао.
А това е песента, която пя Норма
на онова пътуване, което направихме за шоуто в Бъфало.
И, колко беше прекрасна тя онази вечер!
Хайде, хайде! -О, наистина беше, скъпа.
Не помниш ли онази вечер? Беше толкова прекрасна,
че когато мъжете я видяха да върви по улицата,
подкарваха колите точно по тротоара.
Така ли беше, скъпа? -Мъничко преувеличи.
Но само мъничко.
Тази вечер си доста хладна към мен.
Не съм.
Станало ли е нещо?
Недей тук. Твърде много хора има наоколо.
Ей, Хана?
Мисля, че Лий говори сериозно за новия си приятел. Наистина звучи добре.
Толкова се радвам за нея. Мисля, че е влюбена.
Ей, какво става? -Наистина ме тревожи това, което си написала.
Моят сценарий? -Ясно е, че става въпрос за мен и Елиът.
Доста бегло. -Не, не е бегло. С всички подробности.
Така ли ни виждаш?
Да отказвам ли жестовете и чувствата на хората? Да ги пренебрегвам ли?
Това е измислена история. -Не, съвсем истинска си е.
Ситуациите, диалога, всичко.
Пълно е с такива интимни детайли за мен и Елиът,
че не мога да разбера как е възможно да си ги научила!
Помниш ли разговора, който водихме за осиновяването?
Лий ми спомена, така че очевидно сте го обсъдили с нея.
Взех същността и я превърнах в драма.
Откъде Лий ще знае това? Нищо не съм й казала.
Май че уцелих слабото място.
Звучи, като че ли нямам никакви нужди. Мислиш, че съм прекалено задоволена ли?
Хана, не искам да кажа това. Знаеш ли какво?
Всички толкова разчитат на теб. Толкова си всеотдайна.
Това не е критика. Обичаме те, благодарни сме ти.
Благодарни сте, но негодувате срещу мен.
Не ми се води такъв разговор. Не съм направила нищо лошо.
Ти самата ми каза, че с Елиът сте имали проблеми.
Имахме, но това си е моя работа.
Не мога да разбера как си научила такива подробности!
Откъде Лий знае за тези неща? Как е научила? Те са лични!
Защо не ги споделиш с нас? -Не искам да безпокоя никого.
Това е. Аз искам да ме безпокоят.
Как си научила за тези неща? Елиът говорил ли е с теб?
Не, не е. Съжалявам, ако съм те засегнала.
Край, Елиът. Не зная как да съм по-ясна.
Зная, че го заслужавам... -И аз съм виновна колкото теб.
Имах такива чувства към теб... -Ще бъда откровен с теб.
Срещнах друг.
Какво искаш да кажеш? -Срещнах друг.
Казвах ти, че няма да чакам вечно. -Това не беше вечно.
Почти от година е и ти все още си женен за сестра ми,
което съзнавам, че е хубаво. Влюбен си в нея повече, отколкото си мислиш.
Но имахме толкова планове. -И в един момент ти ме подведе.
Искрено вярвах, че си нещастен с Хана.
В противен случай никога нямаше да се забъркам.
Бях доста слаба. Също и ти. Сега срещнах някого.
Скоро ли е вечерята? -След 15 минути.
Хареса ли ти любовта за една вечер? -Наистина ми хареса.
Лий... -Свършено е, Елиът, казах ти. Край.
Скъпа, харесах сценария ти. Мисля, че е много хубав.
Ти си ми майка. Всеки не може да стане такъв паразит.
Донякъде харесах ролята на майката,
пияна стара флиртаджийка с мръсна уста.
Толкова съм горда! -Благодаря, мамо.
Какво ще кажете да вдигнем тост за Денят на благодарността?
Ще може ли да си вземем бира? Да, нека ви чуя.
Как е, Флечър?
За Благодарността, кукло. Това е малък тост, кукло. Хайде, до дъно!
Говорил ли си с Холи или Лий за нас и за личния ни живот?
Аз? Разбира се, че не.
Холи е написала толкова лични неща за нас,
че може да ги е научила само от теб.
Боли ме глава и не искам да ме обвиняват.
Не те обвинявам, аз те питам. Намираш ли ме всеотдайна, компетентна?
Прекалено перфектна или нещо подобно? -Не.
Какво има? Какво застана между нас? Как се отчуждих от теб?
Хана, главата ми кънти. -Никога не искаш да говорим за това.
Винаги, когато заговоря, ти променяш темата. Какво е това?
Общуваме по-малко, ти спиш с мен по-малко...
Хана, много съм объркан! Моля те!
Говорил ли си с Холи или Лий зад гърба ми? Говорил ли си?
Сигурно си. Изглежда знаят толкова неща за нас.
Може да съм помолил за съвет веднъж или два пъти или съм се пошегувал.
С Холи ли говори или с Лий, или с кого? Обаждал ли им си се?
Остави ме на мира, може ли?
Господи, казах ти. Нужен ми е някой, за когото да означавам нещо.
Ти означаваш всичко за мен.
Трудно е да си до някой, който толкова се раздава и в замяна иска толкова малко.
Аз имам огромни нужди.
Аз не мога да ги усетя, нито пък Лий или Холи!
Тази вечер е тъмно като в рог.
Чувствам се изгубена.
Не си се изгубила.
Обичам те толкова много.
Късмет, че попаднах на теб
Не зная дали ме помниш, но прекарахме заедно най-лошата нощ в живота ми.
Помня те. -Наистина ли си спомняш?
Както си вървях и те видях, и си помислих да вляза.
Не се спогодихме. -Правихме всичко, разменихме си удари.
Как си? -Добре. Изглеждаш страхотно.
О, не. -Така е. Наистина.
Беше ужасна вечер. Помниш ли как ме удари с вратата на таксито?
Имаше сериозна опасност да ми откъснеш носа
по наистина ужасен начин. -Беше преди много години.
Хората се променят. -Надявам се ти да си се променил.
И аз се надявам за теб. -За твое успокоение, и аз се надявам.
Твоята личност остави нещо да се желае, а именно личността.
А ти как си? С какво се занимаваш?
О, нищо особено. Разни работи. Малко от това, малко от онова.
Да не би да беше неудобен въпрос? Безработна ли си или нещо подобно?
Е, не, опитах да пиша. -Сериозно? Това е интересно.
Какви работи? -Ами...
Няма да ти е интересно. -Кажи ми, интересно ми е.
Милиони могат да ти кажат "Написах нещо".
Никой не го е казал. Така е. -Наистина ли?
Би ли ми прочела нещо? -Да, ако това означава нещо за теб.
Не зная защо би трябвало. Едно време никога не си ми харесвала вкуса.
Не беше така! -Така беше.
Мислех си да направя страхотен ТВ сценарий, а ти си толкова силен там.
Вече не. От година не съм в телевизията.
Но може би ще се върна пак,
защото счетоводителят ми каза, че парите ми свършват.
Всъщност, малко изпаднах за година, но това е дълга, скучна история.
А ти, добре ли си? -Да, добре съм. Ти как си?
Добре съм. -А сценария ти?
Бих се радвала, ако го прочетеш, защото наистина ценя мнението ти.
Само докато четеш и проклинаш името ми, не забравяй,
че това е първият ми сценарий. Всъщност, не е първият.
Онзи беше за Хана и съпруга й, но Хана го прочете.
Тя се ядоса и аз се разстроих.
Не мога да си представя какво си написала. -Нищо лошо, но не зная...
Затова го хвърлих и сега имам този.
Ами, знаеш, че ако желаеш, ще го прочета.
Не зная. Може ли да намина утре и да ти го прочета?
Да дойдеш утре и да ми го прочетеш? Сигурно се шегуваш!
Чета без чужда помощ, откакто станах на 40.
Мисля, че имам късмет, че попаднах на теб. Може би.
Защо аз? Трябваше да продължа пътя си.
Имам натрапчивото чувство, че трябваше да продължа пътя си
и да не започвам този разговор.
Прекарваме живота си, като играем раздадените ни карти.
И какви карти са ти раздадени?
Имам два силни чифта, вероятно дори аса.
Проблемът е, че имаш три чифта.
Това е края.
Кажи ми направо. Всичко е наред. Просто ми кажи какво мислиш.
Страхотно е.
Аз... нямам думи.
Не съм в настроение да слушам такива работи.
Не зная какво да кажа. Кривих се, смеех се и...
Бях на ръба на седалката. Страхотно е.
Напълно шокиран съм. Това не е инсулт.
Учудих се, че ти можеш... Просто помислих, че е страхотно.
Сериозно? -Да. Беше съвсем...
Кое те накара да измислиш онази върховна сцена,
в която архитектът се прибира вкъщи с приятелката си
и бившата му съпруга шизофреничка го напада и намушква до смърт?
Просто ми хрумна един ден. -Просто е невероятна.
Боже, наистина ли мислиш, че мога да пиша?
Има едно или две неща, които бих направил по друг начин,
но на кой му пука? Невероятна е.
Наистина. Толкова съм впечатлен. Ти ми оправи настроението.
Беше просто страхотно. Представях си, че е някаква боза.
Искаш ли да обядваме някъде? -Бих искал да поговорим за сценария.
Мисля, че можем да направим нещо. -Добре.
И бих искала да чуя какво те накара изведнъж да се отдръпнеш от живота?
На кого му пука? -На мен ми пука.
Ти беше толкова амбициозен и...
Господи, наистина ли ти хареса?
За Бога, ти наистина успя да се измъкнеш от кризата? Как успя да го направиш?
Когато те срещнах, изглеждаше перфектно. И сега изглеждаш добре.
Добре, ще ти кажа. Един ден, преди месец, наистина стигнах дъното.
Имах чувството, че не искам да живея в този свят на безбожници.
Случи се, че имах пушка, която заредих и опрях в челото си,
и си спомням, че си помислих: "Ще взема да се убия".
После си помислих: "Ами ако не съм прав?
Ами ако има Бог? В края на краищата никой не го знае със сигурност. "
След това си помислих: "Не, може би не съм достатъчно добър.
Исках или достоверни факти, или нищо.
Много ясно си спомням как цъкаше часовникът
и аз стоях там, вкаменен, с пушка, опряна в главата ми,
чудейки се къде да стрелям.
Внезапно пушката помръдна. Бях страшно напрегнат и натиснах спусъка.
Толкова се бях изпотил, че дулото се плъзна по главата ми и не улучи.
Съседите блъскаха по вратата
и цялата сцена беше истински хаос.
Изтичах до вратата и не знаех какво да кажа. Бях страшно объркан.
Мисълта ми бясно препускаше и се сещах само за едно.
Трябваше да се махна от тази къща,
просто да изляза на чист въздух и да ми се избистри главата.
Много ясно си спомням как вървях по улиците.
Не зная какво ми минаваше през главата.
Всичко изглеждаше толкова ярко и нереално.
Когато стигнах Уест Сайд, дълго се чудих.
Часове бяха минали. Краката ме боляха
и главата ми кънтеше. Трябваше да поседна.
Влязох в едно кино. Не знаех какво дават, просто ми трябваше малко време
да събера мислите си и отново да мисля логично,
и да върна света отново в истинската му перспектива.
Качих се по стълбите на балкона.
Бях гледал филма много пъти, когато бях дете
и винаги съм го обичал.
Гледах онези хора на екрана
и започнах да се чувствам завладян от филма.
Тогава почувствах: "Как можа да си помислиш
за самоубийство? Толкова е глупаво.
Погледни хората на екрана.
Наистина са смешни и какво, ако се сбъдне най-лошото?
Какво ще стане, ако няма Бог и на този свят сме само веднъж и толкоз.
Не искаш ли да бъдеш част от житейския опит?
Какво, по дяволите? Не всичко е гадост. "
Помислих си: "Трябва да спра да съсипвам живота си
и да търся отговори, които никога няма да получа,
а да се радвам, докато мога."
А след това, кой знае? Може би да има още нещо. Никой не го знае наистина.
Зная, че "може би" е доста тънка сламка,
за да се хванем за нея, но нямаме по-добра.
Тогава се отпуснах спокойно и наистина започнах да се забавлявам.
Виж, от доста време ме безпокои нещо.
Мисля, че ти го казах и беше нещо като "да разчистим терена".
Винаги съм съжалявала за държанието си онази вечер, когато бяхме заедно
Помислих си, че ти казах, че... -Не ставай глупава. Не бъди смешна.
Аз бях... Знаеш, че вината беше моя.
Значи искаш отново да излезем на вечеря? Наистина ли ти се иска?
Разбира се. -Свободна ли си тази вечер?
Да, разбира се.
След една година
Искам лед! На някой да му се намира?
О, ето го.
Ей, къде е Холи? Закъснява.
Чете ли последната й работа? Наистина напредва.
Определено пише добри диалози.
Хана, мога ли да обявя, че ще играеш Дездемона?
Мамо, това е само телевизия. -Но е обществена телевизия.
Според мен Шекспир не е написал по-велико нещо от Отело.
Ти с един голям черен жребец. Страхотно е! -О, скъпа!
О, Лий. Страхотна си.
Много си красива. Бракът ти понася добре.
Всичко, което се случи между нас, изглежда все по-замъглено.
Държах се като глупак. Не зная какво ми беше станало.
Убеждението, че не мога да живея без теб.
През какво трябваше да преминем заради мен!
И когато Хана каза веднъж, че обичам повече, отколкото си представям.
Здрасти! Честит Ден на Благодарността!
Здрасти, Дейзи. Нали не пропуснах вечерята? -Не.
Здрасти, Мардж. Честит Ден на Благодарността!
Честит Ден на Благодарността, Ейми.
Красиво е.
Не ставай нервна. Това е твоят съпруг. -Здрасти.
Здрасти. Как я караш? -Добре.
Кога пристигна? -Преди няколко минути.
Изглеждаш много красива. -Благодаря.
Преди бях говорил с баща ти. Казах му, че е ироничен.
Винаги съм бил с Хана на Денят на Благодарността!
Никога не съм си и мислил, че ще обичам някой друг.
И ето ни, година по-късно, аз съм женен за теб и напълно влюбен в жена си.
Сърцето е много, много издръжлив мускул.
Би излязъл хубав разказ. Един се оженил за една жена и нищо не излязло.
След това, година по-късно, той се навил да се ожени за другата сестра.
Не зная как ще го завършиш.
Мики? -Какво?
Бременна съм
БГ субс: StargazeR